![](http://www.piroscipoben.hu/wp-content/themes/piroscipoben/images/filo_archiv_top.png)
2018. március (5)
2018. február (3)
2017. december (2)
2017. november (3)
2017. október (3)
2017. július (3)
2017. június (4)
2017. május (4)
2017. április (3)
2017. március (5)
2017. február (5)
2017. január (1)
2016. december (2)
2016. november (1)
2016. október (1)
2016. szeptember (1)
2016. augusztus (2)
2016. június (2)
2016. május (2)
2016. április (2)
2016. március (1)
2016. február (1)
2016. január (5)
2015. december (4)
2015. november (2)
2015. október (1)
2015. szeptember (1)
2015. augusztus (2)
2015. július (2)
2015. június (1)
2015. május (2)
2015. április (2)
2015. március (2)
2015. február (10)
2015. január (2)
Címkefelhő
ajándék barátság bizalom boldogság bonbon Budapest cipő csokoládé cél egészség első benyomás emlék futás férfiak főnök gyerekkor gyógyulás hatékonyság idő időbeosztás inspiráció jövő kaland kapcsolat karnevál karrier kihívás kisugárzás kitartás kommunikáció kreativitás közösség különleges magassarkú metropolisz mosoly motiváció mozgás munka munkahely nevetés nyitottság nyár nő nőiesség nők pihenés Rotterdam részmunkaidő siker szenvedély szerelem szeretet színház Születésnap találkozás tapasztalat teljesítmény Thaiföld tisztelet tudatosság tánc utazás verseny visszatekintés várakozás zene állásinterjú álláskeresés élet élmény érzelmi intelligencia önbizalom önismeret öröm
Különleges
2016-12-20 20:00Ülök az erkélyen, harminc fok van. És november vége. Hallgatom ezt a számot (nem is tudom, miért pont ezt, de mindegy is), és eszembe jutsz. Hogy milyen lenne, ha most te is itt lennél. Így is csoda ez az egész, minden, amit láthatok és érezhetek távol az otthoni mókuskeréktől. Veled ez már a non plus ultra lenne.
Ha itt lennél, biztosan te is legalább annyira élveznéd, meg ámulnál, mint én. Az a hajókirándulás a türkiz vízpartokon… Szelfiztünk volna azzal a valószerűtlen háttérrel, meg rajzoltunk volna szívet a fehér homokba. Ezen most mosolyognom is kell, ahogy elképzelem.
Tudod, hogy azt mondták az idegenvezetők, hogy ne együnk az utcán, de te kipróbálnád. Csakazértis. Meg ugrálnál a hatalmas hullámokba, aztán az lenne a vége, hogy engem is rávennél, és nagyot nevetnénk rajta, ahogy mindkettőnket beteríti a víz.
Imádnád a pálmákat, hatalmasra nőnek, és gyönyörűek. Bangkok is lenyűgözne. Ahogy nyüzsög, közben mégis nyugalmat áraszt. A templomok, a csillogó Buddha szobrok, a piacok, az éttermek… Te is mindenhol megállnál fotózni, aztán nem győznénk válogatni.
Este pedig kiülnénk az erkélyre, miközben alattunk dübörögne a város, és szállna a pára. Ez a zene szólna. A szemembe néznél, és éreznénk, hogy ez az egész mennyire különleges.
Legközelebb így lesz.
Ha leszel.
![](http://www.piroscipoben.hu/wp-content/themes/piroscipoben/images/nav_fel.png)
![](http://www.piroscipoben.hu/wp-content/themes/piroscipoben/images/nav_home.png)